Науковий журнал "Professional Art Education" заснований Харківським національним педагогічним університетом імені Г.С. Сковороди в 2020 році. Даний журнал позиціонується як періодичне наукове видання, що виходить у режимі 2 номери на рік. Науковий журнал надає фахівцям у галузі мистецтва та мистецької освіти можливість публікації своїх теоретичних, практичних і науково-методичних праць. До друку приймаються оригінальні дослідження (рецензовані оригінальні наукові статті), які містять нові, раніше не публіковані наукові результати, а також огляди, аналітичні та концептуальні розробки щодо конкретних проблем гуманітарних досліджень, зокрема в області мистецької освіти.
H.S. Skovoroda Kharkiv National Pedagogical University
Спів як засіб мовленнєвої корекції у підготовці майбутніх педагогів спеціальної освіти КНР
Стаття висвітлює теоретичні засади та практичні підходи до використання співу як засобу мовленнєвої корекції у підготовці бакалаврів спеціальної освіти Китайської Народної Республіки (КНР). Методи та методологія. Методологія дослідження поєднує порівняльний аналіз навчальних планів і стандартів КНР, структурно-функціональний аналіз компонентів готовності, контент-аналіз дисертаційних і наукових джерел, а також моделювання критеріїв та індикаторів оцінювання. У статті використані принципи: міждисциплінарності (логопедія—музична педагогіка—психологія), практико-орієнтованість (learning by doing), культурна чутливість, цифрова верифікація динаміки мовленнєвих показників. Наукова новизна статті полягає у висвітлені питань готовності майбутніх педагогів спеціальної освіти КНР до використання співу для мовленнєвої корекції дітей з особливими освітніми потребами, що включає мотиваційний, когнітивний, операційно-діяльнісний і рефлексивний компоненти та висвітленні системи педагогічних умов реалізації запропонованої структури підготовки. Результати. Сформульовано структуру готовності: (а) мотиваційна спрямованість на застосування співу; (б) когнітивна обізнаність із логопедичних, вокально-педагогічних і психофізіологічних засад; (в) операційно-діяльнісна здатність конструювати вокально-корекційні заняття, підбирати репертуар та індивідуалізувати втручання; (г) рефлексивна здатність до самооцінювання та корекції дій. Визначено необхідність міжпредметної інтеграції (логопедія—музикотерапія—вокальна педагогіка), практико-орієнтованих форм навчання у партнерстві зі школами й логопедичними клініками, використання культурно чутливого репертуару та цифрових інструментів моніторингу мовленнєвої динаміки. Описано інтегровані модулі «Музика і мовлення», «Вокальна реабілітація дітей», практичні заняття зі співу в логопедичному контексті, тренінги з емоційно-комунікативної взаємодії; до методів належать вокально-дихальні вправи, логоритміка, імпровізаційний спів, інтонаційно-рухові техніки, артикуляційно-фонетичні ігри, мультимедійні інтерактивні технології. Висновки. Доведено, що спів є дієвим засобом мовленнєвої корекції дітей з особливими освітніми потребами; узагальнено структуру готовності майбутніх фахівців спеціальної освіти до професійної діяльності. Практичне значення полягає у можливості стандартизації університетських модулів і впровадженні міжуніверситетських практик та стажувань. Перспективи подальших досліджень стосуються розширення доказової бази (evidence-based) для окремих вокальних протоколів, удосконалення цифрових інструментів моніторингу та міжкультурної адаптації навчальних матеріалів.
Авторське право (c) 2025 Чай Ліхуа (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інтеграція музикотерапії та вокальної педагогіки в підготовці фахівців спеціальної освіти КНР
Стаття присвячена інтеграції музикотерапії та вокальної педагогіки у підготовці бакалаврів спеціальної освіти КНР як доказовій, міждисциплінарній моделі формування готовності до застосування співу для мовленнєвої корекції дітей з ООП. Розкрито логіку курикулуму (модулі від базових вокально-мовленнєвих умінь до інтегрованої майстерності), «містки» між співом і мовленням (речитатив, декламація, склади/фонеми, ритмізовані скоромовки), етичну та голосогігієнічну рамку (зокрема SOVT-техніки), а також багатовимірне оцінювання (перцептивні, акустичні, поведінкові індикатори й портфоліо студента). Підкреслено інституційні умови реалізації в КНР і потенціал трансферу моделі. Методи та методологія. Методологічну основу становлять міждисциплінарність (логопедія—музична педагогіка—психологія/нейрофізіологія голосу) та практикоорієнтований підхід (learning by doing). Застосовано контент- і порівняльний аналіз освітніх практик, опис протоколів занять (вправи SOVT, дихально-резонаторні техніки, інтонаційно-рухові практики), а також портфоліо-підхід до оцінювання з валідованими індикаторами (чіткість/виразність, МТФ, стабільність висоти, ініціювання фраз, толерантність до помилки). Наукова новизна. Обґрунтовано цілісну структуру інтеграції музикотерапії та вокальної педагогіки в підготовку фахівців спеціальної освіти як системний освітній проєкт. Формалізовано «містки» між співом і мовленням як трансферні механізми корекційного ефекту. Результати. Узагальнено відтворювані сценарії занять, що підтверджують ефективність інтегрованої моделі. Блок, спрямований на мовленнєве дихання та фонаційну стійкість, вибудовується як послідовність SOVT-розігріву (фонування через соломинку, губні трелі). Напрям, орієнтований на дикцію та просодику, поєднує артикуляційно-фонетичні ігри («дзеркало» для губ/язика/щелепи), легато/стакато на склади, імпровізаційний спів на ритмічні патерни й траєкторію «читання—речитатив—спів» із варіацією темпу й динаміки; оцінювання здійснюється за показниками перцептивної чіткості, кількості спонтанних ініціацій та толерантності до помилки. Показано, що модульна архітектоніка забезпечує послідовний перехід від базових навичок до інтегрованої майстерності, а портфоліо-підхід підвищує прозорість і навчальну керованість результатів. Інституційно в КНР модель підкріплена нормативним акцентом на естетичне виховання, механізмами забезпечення якості та практиками (мікрокурси, міжуніверситетські кейси, супервізія), що підсилює масштабованість. Висновки. Інтеграція музикотерапії та вокальної педагогіки у підготовці фахівців спеціальної освіти КНР формує цілісну професійну готовність до використання співу як доказового засобу мовленнєвої корекції. Комбінація «містків» між співом і мовленням, голосогігієнічних стандартів (SOVT, дозування), практикоорієнтованості та багатовимірного оцінювання забезпечує безпечні, стабільні та відтворювані результати навчання й терапевтичної практики, а також високий потенціал міжкультурного трансферу моделі.
Авторське право (c) 2024 Чай Ліхуа (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Формування базової грамотності китайських школярів на засадах освітньої інтеграції мистецтв: огляд досягнень за чверть століття
Мета дослідження полягає в огляді результатів реалізації освітньої політики Китайської Народної Республіки в ХХІ столітті, спрямованої на формування в молодого покоління базової грамотності в системі обов’язкової дев’ятирічної освіти, зокрема на основі освітньої інтеграції мистецтва. Методи. В основу методології дослідження автори поклали аналіз і зіставлення численних джерел різного характеру: нормативних державних документів, що регламентують функціонування системи освіти Китайської Народної Республіки – документів Державної Ради, Центрального народного уряду і Міністерства Освіти КНР, освітніх стандартів КНР різних поколінь, зокрема й мистецького спрямування, (2001, 2011, 2022); міжнародних організацій – UNESCO, OECD, The World Banc; статистичних даних від Національного бюро статистики Китаю (National Bureau of Statistics of China), Global Economic Monitor; результатів міжнародних освітніх досліджень (PISA) і рейтингів (World university rankings); світового наукового рейтингу Nature Index; контенту наукометричних платформ Nature та Web of Science; публікацій у науково-педагогічній пресі КНР і України; контенту профільних сайтів. Для аналізу, зіставлення та узагальнення численних статистичних даних і результатів досліджень та рейтингів автори, з-поміж іншого, створили аналітичні таблиці та діаграми. Результати. Здійснене порівняння даних Nature Index останніх років свідчить, що серед двадцяти країн-лідерів лише Китайська Народна Республіка демонструє стійке зростання впливовості науково-публікаційної активності як показника ефективності науково-дослідної роботи країни. Зіставлення показників 2024 і 2025 років засвідчило, що темпи такого зростання лише підвищуються. Аналіз результатів міжнародного освітнього дослідження PISA і World university rankings за декілька років надав підстави для висновку, що обраний Китайською Народною Республікою на початку ХХІ століття курс на реформування обов’язкової дев’ятирічної освіти на засадах інтеграції цілком виправдав себе. Більше того, сьогоднішні молоді вчені і студенти, які забезпечують високі позиції китайської науки та освіти в міжнародних рейтингах, – це саме ті, хто пройшов через цю оновлену й реформовану китайську школу. Висновки. Дослідження довело, що широка інтеграція мистецтва в шкільну освіту зробила свій внесок у виховання нової генерації інтелектуальної еліти країни. Наприклад, наука як пошук нових знань про світ неможлива без креативності, сміливості створювати нове, відкритості до різних точок зору, уважності й концентрації, цілеспрямованості у досягненні результату, подоланні перешкод, розв’язанні проблем. І саме вихованню цих важливих особистісних рис сприяє мистецтво і мистецька діяльність, до яких молоде покоління громадян Китаю залучають з самого дитинства у різноманітних інтегрованих формах.
Авторське право (c) 2025 Чжао Бейбей, Юр’єва Катерина (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Instagram як інноваційний інструмент для професійної підготовки майбутніх фахівців з бібліотечної, інформаційної та архівної справи у закладах вищої технічної освіти
У статті розглядається платформа Instagram як інноваційний інструмент для розробки освітніх ресурсів з метою підготовки майбутніх фахівців з бібліотечної, інформаційної та архівної справи у закладах вищої технічної освіти у контексті цифровізації освіти. Використовуючи свої функціональні можливості, такі як Stories, Reels, інфографіка та інтерактивні опитування, Instagram сприяє створенню візуально орієнтованого інтерактивного контенту, що сприяє розвитку професійних компетентностей, включаючи візуальну грамотність, медіакомунікацію, критичне мислення та креативність. Платформа відповідає принципам інтегрованого, компетентнісного та орієнтованого на студента навчання, адаптуючи освітній процес до цифрових уподобань покоління Z, для якого соціальні медіа є невід'ємною частиною повсякденного життя. У дослідженні аналізується інтеграція Instagram у професійну підготовку, оцінюється його вплив на мотивацію студентів, цифрову грамотність та креативність, а також надаються рекомендації щодо створення спеціалізованих освітніх акаунтів як віртуальних навчальних середовищ. Особлива увага приділяється етичним та психосоціальним аспектам, включаючи цифрову залежність, конфіденційність даних та необхідність методологічної підготовки для забезпечення ефективного використання Instagram викладачами. Завдяки підтримці асинхронного навчання, усуненню часових і просторових бар'єрів, а також можливості використання ігрових підходів (наприклад, вікторин і квестів) та розробки цифрових портфоліо, Instagram є особливо актуальним для дистанційних і змішаних форматів навчання. У статті підкреслюється педагогічна цінність Instagram, пропонуються інноваційні підходи до навчання, що відповідають вимогам цифрової економіки та сучасного ринку праці. Майбутні напрямки досліджень включають розробку дидактичних моделей для контенту Instagram, адаптованого до бібліотечних, інформаційних та архівних досліджень, аналіз його впливу на професійну ідентичність та академічну мобільність студентів, оцінку його ефективності в різних закладах вищої освіти та формулювання методологічних рекомендацій для викладачів щодо створення етичних та безпечних цифрових навчальних середовищ.
Авторське право (c) 2025 Шленьова Марина (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Інновації в UI/UX-дизайні як ключ до успішного просування вебресурсів
У статті проведено комплексний аналіз впливу інноваційних трендів у сфері UI/UX-дизайну на ефективність просування вебресурсів у сучасному цифровому середовищі. Встановлено тісний взаємозв’язок між якістю інтерфейсних рішень, поведінковими показниками користувачів (такими як показник відмов, глибина перегляду, рівень залученості) та результативністю SEO-просування. Розглянуто ключові тенденції сучасного дизайну інтерфейсів: мінімалізм, інтерактивність, адаптивність, інклюзивність, персоналізація, використання 3D-елементів, анімаційних ефектів та новітніх технологій, зокрема на основі штучного інтелекту. Окреслено значення системного підходу до впровадження UI/UX-інновацій, що забезпечує не лише зростання зручності користування, але й сприяє підвищенню бізнес-результатів. Визначено ефективні інструменти для впровадження таких рішень, а також охарактеризовано виклики, з якими стикаються дизайнери та розробники у процесі впровадження інновацій. Перспективи подальших досліджень пов’язано з вивченням впливу персоналізованих, адаптивних та емоційно орієнтованих інтерфейсів на якість цифрового досвіду користувачів та конкурентоспроможність вебресурсів.
Авторське право (c) 2025 Самулінас Станіслав, Житєньова Наталя (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Обґрунтування сутності професійного самовдосконалення майбутніх учителів музичного мистецтва у процесі фахової підготовки
У статті досліджується проблема професійного самовдосконалення вчителя музичного мистецтва, яке у нових соціокультурних умовах, де культура і цінності набувають пріоритетного значення, виступає головним чинником у становленні професійної зрілості майбутнього фахівця. Розкрито сутність поняття «професійне самовдосконалення вчителя музичного мистецтва» у філософському, психологічному і педагогічному аспектах, дана авторська інтерпретація цього особистісного феномену, розкрито взаємозв’язок професійного самовдосконалення і професійної культури вчителя. Доведено, що фахова підготовка майбутнього вчителя музичного мистецтва, в якій професійне самовдосконалення займає домінантне місце як інтегруюча якість, набуває нового змісту, характеризується культурною багатовекторністю, трансфесійністю, міждисциплінарністю, цілісністю, передбачає діалогічне спілкування з різними видами, жанрами, стилями і напрямами мистецтва, музичними творами, які стали історією. Показано, що у такий спосіб буде посилюватися когнітивна складова і загальна інтелектуалізація у музично-виконавському процесі, формуватися рефлексивне мислення і створюватися у свідомості виконавця «Я-концепція» музичного твору, що в комплексі забезпечить професійне самовдосконалення і саморозвиток майбутнього вчителя музичного мистецтва. Методи дослідження. Для досягнення мети були застосовані наукові методи, які створюють своєрідну методику обраного дослідження, а саме: аналітичні щодо вивчення наукового фонду; індуктивно-дедуктивний і узагальнення у розкритті сутнісних характеристик досліджуваного педагогічного явища, його закономірностей функціонування та розвитку; метод моделювання у створенні моделі фахової підготовки майбутніх учителів музичного мистецтва. Мета і завдання статті. Метою статті є обґрунтування сутності і змісту професійного самовдосконалення майбутніх учителів музичного мистецтва в контексті сучасних концепцій; визначення таких ключових понять дослідження як «професійне самовдосконалення», «самовиховання», «саморозвиток», «професійна самореалізація», «професійна культура»; виявлення ціннісних пріоритетів фахової підготовки вчителів-музикантів як головного чинника їх професійного самовдосконалення. Результати. Удосконалено теорію професійного самовдосконалення майбутніх учителів музичного мистецтв, завдяки обґрунтуванню теоретичних положень щодо зазначеного особистісного феномену; виявленні особливості фахової підготовки, яка характеризується культурною багатовекторністю, трансфесійністю, міждисциплінарністю, в якій акцентується увага на музично-виконавській та інтерпретаційній діяльності, що вплине на формування і розвиток професійного самовдосконалення вчителя-музиканта. У висновках зазначається, що поняття фахова підготовка стає дієвим засобом формування професійного самовдосконалення майбутнього вчителя-музиканта, яка потребує переосмилення і оновлення в нових соціокультурних умовах; гуманістична парадигма представляє теоретико-методологічне підґрунтя формування стратегії фахової підготовки учителя, визначаючи її зміст і технології. Пріоритетне значення у фаховій підготовці займає музично-виконавська діяльність, яка передбачає визнання й устабільнення смислової структури музичних творів, забезпечується феноменологічною рефлексією, яка визнається передумовою професійного самовдосконалення вчителя. Розглядаємо поняття «професійна культура» як засадниче у розкритті сутнісних характеристик професійного самовдосконалення вчителя-музиканта як особистісного феномену, що вплине на подальший професійний саморозвиток і самореалізацію митця.
Авторське право (c) 2025 Тушева Вікторія (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Методика викладання образотворчого мистецтва як чинник становлення художньо-педагогічної освіти в Україні початку ХХ століття
У статті проаналізовано становлення методики викладання образотворчого мистецтва як важливого чинника формування художньо-педагогічної освіти в Україні початку ХХ століття. Визначено роль художників-педагогів, які розробляли авторські методики, базуючись на синтезі української етнопедагогіки, сакрального мистецтва та провідних досягнень європейських художніх шкіл. Ці підходи сприяли становленню національної системи мистецької освіти, орієнтованої на відродження української культурної ідентичності та пошук самобутнього художнього стилю. З’ясовано, що новаторські методологічні засади навчання включали принципи синестезії, формально-технічний аналіз кольору і простору, а також практичне оволодіння образотворчими технологіями. Методика викладання була спрямована на виявлення ефективних шляхів навчання, що допомагали студентові не лише засвоїти мінімум художніх знань і навичок, а й глибше зрозуміти сутність предмета, набути інструментарію для розвитку професійної майстерності. Уперше в навчальні плани художніх закладів було впроваджено нормативи, які поєднували теоретичну підготовку з практичними завданнями, що дало змогу ефективно готувати фахівців образотворчого мистецтва. Підкреслено значущість методики як інтегративної складової педагогіки та мистецтва у процесі формування модерної художньо-педагогічної освіти, що забезпечило поступове формування національної методології вищої художньо-педагогічної освіти.
Авторське право (c) 2025 Паньок Тетяна, Гриньова Валентина (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Особливості створення педагогічних умов формування соціальної компетентності в умовах фахової музичної освіти
У статті розкрито сутність педагогічних умов як системи спеціально організованих компонентів освітнього процесу, що впливають на формування соціальної компетентності студентів фахового музичного коледжу. Виявлено специфіку музичного освітнього середовища, яке базується на інтенсивній міжособистісній взаємодії, колективній творчості, емоційній виразності, що сприяють розвитку важливих соціальних якостей. Встановлено, що індивідуальні заняття з викладачем, участь у творчих колективах, сценічна діяльність і соціокультурні ініціативи створюють сприятливі умови для формування емпатії, комунікабельності, відповідальності, здатності до співпраці та самовираження. З’ясовано, що музичне мистецтво як засіб соціалізації сприяє осмисленню соціальних явищ, розумінню моральних норм і формуванню ціннісних орієнтацій. Охарактеризовано ефективні педагогічні умови: суб’єкт-суб’єктна взаємодія, колективна діяльність, виховне середовище, залучення студентів до соціальної активності, використання інтерактивних методів і розвиток рефлексії. Оцінено вплив системної реалізації цих умов на формування соціально зрілої особистості музиканта. Розглянуто можливості гармонійного поєднання професійної підготовки з соціальним становленням студентів у мистецькому навчальному закладі.
Авторське право (c) 2025 Лугова Вікторія, Левандовський Михайло (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Синестезія звуку і кольору: імпресіонізм у музиці Клода Дебюссі та його зв’язок із живописом
Об’єкт: зв’язок музичної творчості Клода Дебюссі з імпресіонізмом у живописі. Результати: Наприкінці 19 століття імпресіонізм з'явився як новий напрямок, і художній рух зіткнувся з переломним моментом. Імпресіоністський стиль живопису, цілеспрямована протидія надмірному експресіонізму, що спостерігався в пізньому романтизмі, зосередженому в Німеччині, відкидав усі існуючі традиційні техніки живопису. Це був тренд, який намагався виразити чуттєві нюанси за допомогою миттєвих ефектів кольору чи відтінку та описував об'єкти, природу, світло тощо. Клод Дебюссі був провідним композитором французького імпресіонізму. Він започаткував французький музичний імпресіоністичний рух наприкінці 19 століття шляхом перенесення імпресіонізму в музику. Його називають музикантом-імпресіоністом, бо він складав музику, яка поєднує образи з тонкими тонами, звуками, розпливчастими композиціями та вільним вибором тем, переносячи імпресіоністичну форму мистецтва в музику. Він познайомився з музикою В'єтнаму, Камбоджі та Яви, включаючи яванську гамелан (музику гамелан), на Всесвітній виставці, що відбулася в Парижі в 1889 році. Хоча він не відвідав кожну з цих країн, він сублімував музичні елементи кожної країни у власну музику та зміг чітко виразити східні кольори та екзотичну атмосферу у своїй музиці. Він здебільшого використовував музику гамелан острова Ява, щоб вплинути на свою музику, а назви чи вказівки натякали на екзотику та її поєднання з імпресіонізмом. Йому вдалося передати екзотичні образи, використовуючи свободу стилів, свіжі ритми, музичні ударні ефекти, східні мелодії та фольклорні елементи, такі як ритми, інструменти та традиційні лади. Висновок: У цьому дослідженні вивчалися музика гамелан, яка, зокрема серед екзотичних елементів, надихала Дебюссі та зустрічається в його фортепіанних творах, а також досліджувалося, як він зображував ці елементи та поєднував їх у своїй музиці.
Авторське право (c) 2025 Кім Олександр, Корчагіна Ганна (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Порівняльне дослідження навчальних програм з образотворчого мистецтва для закладів загальної середньої освіти України та Туреччини
У статті здійснено порівняльний аналіз навчальних програм з образотворчого мистецтва для закладів загальної середньої освіти України та Туреччини. Програми обох країн проаналізовано за такими аспектами: мета, зміст, навчально-виховний процес та система оцінювання. У дослідженні використано чотириступеневу модель порівняльної педагогіки Дж. Бередея та описовий аналіз. Результати дослідження показують, що навчальна програма України ґрунтується на теоретичних засадах і орієнтується на європейський підхід, тоді як програма Туреччини зосереджується переважно на практичних аспектах та збереженні культурної спадщини. Також виявлено суттєві відмінності в організації навчального процесу та оцінюванні результатів. У дослідженні підкреслюється, що мистецька освіта не обмежується лише розвитком технічних навичок, а є цілісною системою, що формує культурну ідентичність та естетичну чутливість особистості.
мистецька освіта, порівняльна педагогіка, загальна середня освіта, Україна, Туреччина.
Авторське право (c) 2025 Алі Ертугрул Кюпелі, Анварова Арзу (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Використання технологій дизайн-мислення у проєктуванні авторських фактур для сучасного одягу
У статті порушуються актуальні аспекти сучасного дизайн-проєктування, зокрема дослідження та впровадження методології дизайн-мислення у створення дизайнерських виробів. Окрема увага приділяється інтеграції цифрових технологій, збору та аналізу даних, пов’язаних із розробкою авторських фактур – унікальних поверхневих рішень, які відіграють важливу роль у формуванні художнього образу. Наукова новизна полягає у вивченні взаємозв’язку між дизайн-мисленням та сучасними методами проєктування одягу з акцентом на роль авторських фактур, як важливого інструменту у формуванні художнього образу костюму; висвітлені етапів дизайн-мислення у контексті створення одягу; показі можливостей цифрових технологій у процесі проєктування фактур; визначенні функцій та типології фактур як елементів художньо-пластичного вирішення образу; розкритті потенціалу фактур як засобу індивідуалізації дизайнерських виробів; розробці практичних рекомендації щодо використання авторських фактур у створенні сучасного молодіжного одягу. Методи дослідження. У ході дослідження було застосовано комплекс методів, що дозволили всебічно охопити проблематику дизайн-проєктування з використанням авторських фактур: аналіз та синтез наукових джерел (теоретичних засад дизайн-мислення, сучасних технологій проєктування та типології фактур); порівняльний метод (виявлення відмінностей між традиційними та інноваційними підходами до створення поверхневих ефектів у дизайні одягу); метод художнього моделювання (візуалізація авторських ідей та створення ескізів виробів із фактурними елементами); метод експериментального проєктування (створення зразків авторських фактур, апробації матеріалів і технік); спостереження та опис (фіксація змін у сприйнятті фактур у композиції виробу під час взаємодії з матеріалом); метод систематизації та класифікації (побудова авторської класифікації фактур за естетичними та утилітарними характеристиками); методи візуального аналізу (оцінка результатів застосування фактур у виробах із погляду художньої виразності). Основні результати дослідження. Здійснено аналіз основних етапів дизайн-мислення як методології, що ефективно поєднує креативність, емпатію до користувача і вирішення практичних завдань у процесі створення одягу. Виявлено, що авторська фактура є важливим засобом естетичної комунікації у дизайні, який формує зоровий образ виробу та емоційне сприйняття. Розроблено авторську класифікацію фактур із урахуванням їхнього візуального, тактильного, функціонального й символічного навантаження. Створено серію експериментальних зразків сучасного молодіжного одягу з використанням фактур, що підкреслюють індивідуальність та художню концепцію. Розроблено авторські техніки фактурного декорування, які демонструють інноваційні підходи до поверхневої обробки тканин і матеріалів. Доведено, що фактура здатна виступати не лише як декоративний елемент, а й як ключовий засіб вираження дизайнерської ідеї, індивідуального стилю та актуального світогляду митця. Встановлено, що робота з фактурою відкриває перспективну нішу для розвитку креативного мислення в сучасному дизайні одягу. Висновки. У результаті дослідження було здійснено комплексний аналіз методології дизайн-мислення, що застосовується у сучасному проєктуванні одягу. На основі вивчених принципів запропоновано інноваційне рішення — створення авторських фактур, які гармонійно поєднують естетичну виразність і функціональність. Розроблено концепцію та реалізовано колекцію сучасного молодіжного одягу з урахуванням індивідуального стилю та фактурних експериментів. Проведено візуалізацію та матеріалізацію дизайнерських задумів, що дозволяє поглибити емоційне та сенсорне сприйняття виробу. Окрему увагу приділено авторським технікам декорування, які відкривають нові можливості у створенні виразних, унікальних речей. У сучасному дизайні саме робота з фактурами стає однією з провідних тенденцій, яка дозволяє дизайнеру вийти за межі стандартного мислення та проявити власну творчу ідентичність. Таким чином, фактура не лише доповнює образ, а й стає ключовим елементом у формуванні інноваційного підходу до художнього проєктування одягу
Авторське право (c) 2025 Григорова Лариса, Куратова Марія (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Акмеологічна парадигма професійного розвитку хорового диригента в системі мистецької освіти
Мета статті полягає в обґрунтуванні акмеологічної парадигми як концептуальної основи професійного становлення та творчої самореалізації хорового диригента в умовах сучасної мистецької освіти. Основна увага зосереджена на виявленні потенціалу акмеології як інтегративної галузі знань, що спрямована на дослідження механізмів досягнення вершин професійної майстерності, особистісної зрілості та педагогічної інтуїції майбутніх хормейстерів. Методологія. Методологічну основу дослідження становлять системно-діяльнісний, аксіологічний, акмеологічний, культурологічний та когнітивний підходи. Використано загальнонаукові методи: аналіз, синтез, класифікацію, узагальнення, а також прогностичні та емпіричні методи, зокрема спостереження за професійною діяльністю диригентів, аналіз навчальних програм і репертуарів. Наукова новизна. У дослідженні конкретизовано характеристику акмеологічного підходу як концептуальної основи професійного становлення хорового диригента, що охоплює інтеграцію особистісного, діяльнісного та культурного вимірів фахової підготовки. На відміну від традиційних психологічних або педагогічних моделей, акмеологічний підхід розглядається як система, зорієнтована на досягнення індивідом вищого рівня професійної самореалізації, що ґрунтується на поєднанні внутрішньої мотивації, художнього мислення, педагогічного чуття та морально-етичних переконань. Результати. Виокремлено акмеологічні характеристики виконавської майстерності: технічна досконалість, емоційна виразність, інтерпретаційна глибина. Розкрито акмеологічний зміст педагогічної інтуїції, культурної компетентності та професійної складової. Обґрунтовано значення міждисциплінарного підходу (поєднання музикознавства, психології, педагогіки, акмеології, культурології) як чинника формування цілісної особистості хормейстера, здатної не лише до високого рівня виконавської діяльності, але й до науково-дослідницької роботи, мистецького продюсування, культурно-просвітницької ініціативи в різних соціокультурних середовищах. Висновки. У ході дослідження доведено, що акмеологічна стратегія професійної підготовки диригента дозволяє сформувати рефлексивну, творчу, соціально відповідальну особистість, здатну до педагогічного лідерства й самовдосконалення. Акмеологічна парадигма відкриває нові можливості для гармонізації освітнього процесу в мистецькій вищій школі, сприяючи формуванню високопрофесійних хормейстерів нового покоління.
Авторське право (c) 2025 Васильєва Оксана (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Підготовка майбутніх учителів музичного мистецтва до використання етнічно-родинних традицій у подоланні військових травм у школярів
У статті представлено можливості використання етнічно-родинних традицій у підготовці майбутніх учителів музичного мистецтва до травмоінформованої допомоги учнівській молоді через арт-комунікаційну взаємодію. Методи та методологія. Представлено нові підходи до теоретичної та практичної підготовки майбутніх фахівців-музикантів, пов'язані з відновленням та підтримкою ментального здоров’я школярів засобами мистецтва й зокрема, через застосування етнічно-родинних традицій; розкрито можливості етнічно-родинних традицій як засобу, що працює за наскрізним принципом та інтегрований у освітній процес на різних рівнях: змістовному, методологічному та практичному; виокремлено низку технологій і методів, що визначають ефективність застосування етнічно-родинних традицій у підготовці майбутнього вчителя-музиканта до травмоінформованої допомоги школярам. Наукова новизна полягає у визначенні основних напрямків підготовки майбутніх учителів музичного мистецтва до травмоінформованої допомоги учнівській молоді через етнічно-родинні традиції на засадах арт-комунікаційної взаємодії. Результати. Проаналізовано зміст і структуру підготовки фахівця-музиканта, здатного до травмоінформованої допомоги через мистецтво для подолання посттравматичних психоемоційних розладів у школярів. Ефективність запропонованого підходу зумовлена системністю застосування етнічно-родинних традицій в опануванні як автентичного фольклорного матеріалу (колискових, обрядових, календарно-обрядових пісень, сімейних інструментальних традицій), так і реалізацію сучасних арт-терапевтичних, цифрових та івент-технологій і методів як складових травмоінформованої допомоги через арт-комунікаційну взаємодію (розпізнавання емоційного стану дитини та використання музичних практик для зняття психоемоційної напруги). Одним із складників травмоінформованої допомоги через мистецтво школярам визначено створення безпечного освітнього середовища, в якому студенти разом з дітьми можуть апробувати власні проекти, спрямовані на психоемоційне відновлення школярів через інтегровані форми роботи: спільні сімейні свята, вечори, фольклорні майстер-класи, підготовлені студентами у співпраці з дітьми та їхніми батьками. Висновки і перспективи. Проблема використання етнічно-родинних традицій у підготовці майбутнього вчителя музичного мистецтва до травмоінформованої допомоги школярам все ще залишається відкритою для наукових досліджень. Доведено, що досліджуване явище працює ефективніше за наскрізним принципом, оскільки інтегровано в освітній процес на змістовному, методологічному та практичному рівнях. Розкрито можливості його ефективного використання в мистецько-педагогічній освіті. Перспективи подальших досліджень убачаємо у розробці та впровадженні у підготовку фахівців мистецького профілю варіативних навчальних програм, практичних кейсів та навчально-методичних матеріалів задля розвитку у них здатності до травмоінформованої допомоги через мистецтво та відновлення і підтримки ментального здоров’я школярів у майбутній професійній діяльності.
Авторське право (c) 2025 Растригіна Алла, Клепар Марія (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Теоретико-методологічні основи індивідуалізованої освіти студентів творчих спеціальностей
У статті на основі аналізу зарубіжних літературних джерел розглядаються теоретичні та методологічні засади індивідуалізації навчальних програм для студентів творчих спеціальностей (на прикладі фізичної культури та спорту). Основна увага приділяється необхідності покращення результатів навчання студентів і розвитку їхніх навичок шляхом застосування індивідуалізації освітнього процесу. Методи та методологія. Дослідження наголошує на ефективності використання змішаних методів, поєднуючи якісні та кількісні впливи методологій навчання з показниками успішності студентів. Основні результати свідчать про те, що персоналізовані стратегії навчання значно покращують залученість, мотивацію та подальші спортивні результати студентів, демонструючи чіткий зв’язок між індивідуалізованими освітніми підходами та покращенням набуття навичок. Це робить значний внесок у сферу збереження здоров’я студентів, підкреслюючи важливість персоналізованих методів навчання у розвитку не тільки фізичної готовності, але й психологічного благополуччя майбутніх фахівців цієї галузі. Дослідження припускає, що впровадження індивідуальних методик навчання може призвести до суттєвих змін у програмах з фізичного виховання і спорту, сприяти підвищенню готовності студентів і, врешті-решт, покращити результати здоров’я серед широких верств населення, оскільки кваліфіковані педагоги зможуть ефективніше пропагувати здоровий спосіб життя. Це дослідження є важливим ресурсом для освітян, які прагнуть оптимізувати навчальні програми для задоволення різноманітних потреб студентів у галузі фізичного виховання та спорту. Висновки та перспективи подальших досліджень. Цікавим є подальше вивчення довгострокових впливів індивідуалізації на навчальні і спортивні результати студентів протягом всього терміну навчання, що збагачує сукупність знань про ефективність персоналізованих методів навчання у фізичному вихованні і спорті. Співпраця з професіоналами-практиками цієї галузі дозволить підвищити значущість та практичне застосування результатів, забезпечивши відповідність нових педагогічних стратегій різноманітним потребам студентів.
Авторське право (c) 2024 https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Прийоми розвитку хореографічної лексики конкурсних варіацій латиноамериканських танців
У статті розкрито прийоми розвитку хореографічної лексики конкурсних варіацій латино-американських танців. З’ясовано зміст та специфічні особливості латиноамериканських танців як одного з видів спортивних бальних танців. Визначено сенс специфічної форми змагального танцю в латиноамериканській програмі – конкурсної варіації, та виокремлено її визначальні ознаки, серед яких враховано рондомне, тобто таке, що не було заплановано хореографією спортивно-конкурсного танцю, використання музичного супроводу у ході змагань. Доведено, що кожний балетмейстер-митець повинен мати свій арсенал засобів, за допомогою яких він доносить до глядача зміст – тему та ідею своїх творів як ідейно-тематичну основу змагального танцю. З’ясовано, що цей ресурс балетмейстерських засобів складається із загальноприйнятих прийомів організації спортивно-танцювальної дії та глядацького сприйняття танцю. Розкрито, що стосовно латиноамериканських танців визначального значення мають прийоми розвитку хореографічної лексики (програмних та конкурсних фігур, популярних варіацій, фігур-ліній та трюків). Встановлено, що подібно до музичного мотиву, в танцях латиноамериканської програми мотив є найменшою ідентифікованою знаковою одиницею його лексики, яка має визначений сенс. Виокремлено дві групи прийомів розвитку лексики латиноамериканських танців та схарактеризований їх зміст.
Авторське право (c) 2024 Альбіна Гамівка, Наталія Бугаєць, Ольга Пінчук (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Творче використання музично-педагогічного наробку китайських освітян на засадах інтегрованого навчання в українських вишах
У статті представлено матеріали, які розкривають сучасний підхід до реалізації ідей інтегрованого навчання в українських педагогічних вишах на факультетах мистецтв. Визначено теоретичну та методичну базу для підготовки китайських освітян за новими вимогами спеціальності 014.13 (Середня освіта. Мистецтво. Музичне мистецтв). Проаналізовано роль Музичного мистецтва як однієї із домінантних ліній інтегрованого курсу мистецтва в шкільній практиці на базі модульних програм Нової української школи. Здійснено порівняльний аналіз добору навчального матеріалу в період проходження педагогічної практики здобувачами на базі двох шкіл в Україні та КНР з метою його відповідності трьом рівням інтеграції (локальної, блокової, комплексної). Запропоновано використати «мовну методику» для підготовки майбутніх музично-педагогічних працівників із КНР в процесі занять з «Постановки голосу», яка включає роботу над вокальними творами на трьох етапах їх опанування. Відповідно до цього уточнено зміст роботи із здобувачами вокалістами над творами концертної програми різних мовленнєвих культур. Визначено рівні для формування інтегрованих знань здобувачів під час опанування концертних творів відповідно до їх тематично-блокового наповнення. Розкрито інтегровану сутність музичних текстів під час сприймання учнями програмної музики. Надано приклад вокальної роботи над твором із мюзиклу Р.Роджерса «Едельвейс» з позиції його творчого опанування та можливості використання в подальшій практичній роботі з учнями на принципах інтегрованого навчання. Доведено, що для ефективної підготовки китайських освітян за спеціальністю 014.13 «Середня освіта. Мистецтво. Музичне мистецтво» на факультетах мистецтв українських педагогічних вишів можна обрати одну із навчальних дисциплін в якості «інтегруючого стрижня», і організувати процес навчання з урахуванням вимог шкільної музичної освіти на засадах інтегрованого навчання. Прикладом для міждисциплінарної інтеграції може бути навчальна дисципліна «Постановка голосу», яка взаємодіє не тільки з фаховими освітніми компонентами програм професійної підготовки майбутнього вчителя музичного мистецтва, але й залучає здобувачів до «комплексності» в отриманні інтегрованих знань інших предметних галузей.
Авторське право (c) 2024 У Юе, Людмила Зеленська (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Компетентнісний підхід як основа підготовки сучасного покоління піаністів у закладах вищої освіти КНР
У статті розкрито сутність та охарактеризовано значущість компетентнісного підходу як основи підготовки майбутніх піаністів у сучасних закладах вищої освіти КНР, що надають фортепіанну освіту. Проаналізовано науковий доробок учених, присвячений проблематиці обраного наукового підходу; окреслено основні завдання, що спрямовані на підвищення якості фортепіанної освіти та висвітлено шляхи їх розв’язання на практиці. Серед них названо, передусім, посилення вимог до рівня підготовки майбутніх піаністів-виконавців; до професійної майстерності музично-педагогічних кадрів, що забезпечують підготовку нових поколінь, що обирають фортепіанне мистецтво; до розробки й упровадження в практику підготовки піаністів нових концепцій, педагогічних технологій музичної освіти, сучасних матеріалів й навчальних засобів; до збагачення різних способів й форм стимулювання талановитих музикантів. Висвітлено шляхи імплементації компетентнісного підходу у практику підготовки фахівців у сфері фортепіанного мистецтва в закладах вищої освіти КНР. У ході роботи окреслено перспективи наукового дослідження за визначеною проблематикою.
Авторське право (c) 2024 Чжан Цзе (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Трактування понять «індивідуальність» та «індивідуалізація» китайськими науковцями
У статті на основі аналізу довідкової та науково-педагогічної літератури розкрито підходи китайських авторів щодо визначення понять «індивідуальність» та «індивідуалізація». Підкреслено їх тлумачення у взаємозв’язку з категоріями «людина», «індивід», «особистість», «соціалізація». Констатовано існування різних точок зору щодо співвідношення термінів «особистість» та «індивідуальність», «індивідуалізація» та «соціалізація». Узагальнено погляди щодо взаємопов’язаних ознак індивідуальності: своєрідність, унікальність, неповторність, здібність до розвитку, стабільність і мінливість, складність, цілісність, наявність власного Я, тотожність самому собі, самостійність, автономність, свобода, активно-творчий характер існування. Окремо наведено підходи до визначення поняття «естетична індивідуальність». Наголошено на акцентуванні китайськими науковцями при трактуванні поняття «індивідуалізація» на перетворенні, посиленні, ускладненні індивідуальних характеристик людини, реалізації її унікальності, становленні самосвідомості, зростанні самовідповідності. З’ясовано їх погляди щодо механізму індивідуалізації.
Авторське право (c) 2024 У Юе, Марина Якімова (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Пластичне втілення мелодико-інтонаційної сфери музики в сучасних танцях
У статті здійснено спробу розкрити зміст феномену пластичність в музиці та хореографічному мистецтві, зокрема у сучасних танцях. Доведено, що саме пластичність є тим трансляційним каналом завдяки якому відбувається інтеграційна взаємодія музики й танцю. З’ясовано, що сучасний танець або contemporary dance, особливістю якого є змішання всіх танцювальних мов у єдиний конгломерат, є історично обумовленим проявом ХХ сторіччя – доби революційних перетворень балетного театру, пошуків нової пластичної мови, зародження небачених хореографічних концепцій та форм, часом пробудження інтересу до музики та осмислення її законів. Досліджено принципи пластичного віддзеркалення музики в танці, зокрема її мелодико-інтонаційної сфери. Встановлено, що музична поетика хореографії, як пластичне втілення засобів музичної виразності в танці, ґрунтується на образно-пластичному та естетико-емоційному декодуванні та хореографічному перетворенні в процесі просторово-часового розгортання всіх структурних елементів музичної мови, зокрема мелодії, фактури, гармонії та поліфонії, а головне – органічному сплаві цих елементів і визначає лексичну єдність і цілісність сценічних рішень у музично-хореографічній формі.
Авторське право (c) 2024 Наталія Бугаєць, Ольга Пінчук (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Особливості дистанційного навчання на мистецьких спеціальностях
У статті досліджено досвід дистанційного навчання на факультеті мистецтв Харківського національного педагогічного університету імені Г. С. Сковороди за спеціальностями 014.13 Середня освіта (Музичне мистецтво), 014.14 Середня освіта (Образотворче мистецтво), 022 Дизайн, 024 Хореографія; розглянуто різні аспекти дистанційного навчання в контексті мистецької освіти: використання онлайн-платформ, інтерактивні методи навчання, зворотний зв’язок між студентами та викладачами. Авторами проаналізовано як позитивні аспекти офлайн навчання (гнучкий графік, доступність освіти, індивідуальний темп навчання, безперервність освіти), так і виклики, пов’язані з особливостями мистецьких дисциплін (неможливість безпосереднього контакту з викладачем, відсутність доступу до спеціалізованого обладнання, обмеження можливості для розвитку практичних навичок та творчої колаборації). У ході роботи сформульовано рекомендації щодо оптимізації організації дистанційного навчання на факультеті мистецтв, які можуть бути корисними для інших вищих навчальних закладів, що здійснюють підготовку фахівців у сфері мистецтва.
Авторське право (c) 2024 Оксана Васильєва, Володимир Фомін (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Особливості імплементації феномену «музикальність» у танці танго
У статті здійснено аналіз особливостей імплементації феномену «музикальність» в хореографічному мистецтві, зокрема в танці Танго. З’ясовано, що підґрунтям виокремлення принципів, методів, прийомів або засобів втілення музикальності в танці виступає багатозначність її конотацій в хореографії, які віддзеркалюють специфіку художніх практик – сприймання, створення, виконання (інтерпретації) та імпровізації, в танцювальному мистецтві у цілому. Виокремлено та розкрито зміст методів втілення музикальності в танці Танго як відбиття її психологічних, виконавських, експертних та художніх аспектів. Розкрито історичний аспект виникнення танцю Танго та етимологія слова «танго». Визначені етапи становлення та розвитку Танго, у ході яких виокремилися такі його види, як-от, Креольське, Аргентинське, Бальне та Фінське танго, та форми – сценічні, спортивні та соціальні. Встановлено, що танго-танець розташовується посередині між танго-музикою, з якою його ріднить ритмічна, пластична природа, та танго-поезією, що виявляється в ньому опосередковано. Визначено, що танець Танго – лише третій в історії розвитку хореографічного мистецтва, який виконується у закритій позиції, в якій партнер та партнерка розташовані на невеликій відстані одне проти одного, ліва рука партнера з’єднана з правою рукою партнерки, утворюючи «замок» кистей рук, його права рука лежить на її лопатці, а ліва рука партнерки – на передпліччі правої руки партнера.
Авторське право (c) 2024 Катерина Жерьобкіна, Борис Фоменко, Владислав Мукін (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Педагогічна роль ієрогліфів у збереженні культурних цінностей батьківщини в діаспорі: приклад китайської діаспори в Сінгапурі
У статті досліджується педагогічна роль китайських ієрогліфів у збереженні культурних цінностей батьківщини серед китайської діаспори в Сінгапурі. Ієрогліфічна писемність виступає важливим засобом збереження культурної ідентичності та спадщини в умовах глобалізації та зростаючої асиміляції в місцеві соціокультурні контексти. Методи дослідження включають методи, які є характерними для компаративної та соціальної педагогіки (аналіз літератури з відкритих джерел інформації, кейс-стаді життя представників китайської діаспори в Сінгапурі, вивчення нормативної документації та академічних видань з теми дослідження тощо). Мета і завдання статті. Метою статті є аналіз ролі китайських ієрогліфів в освітньому процесі китайської діаспори Сінгапуру та визначення їх значення у формуванні лояльності до китайських державних ініціатив у сучасному світі. До основних практичних завдань дослідження входить: аналіз соціально-культурної ролі китайців у Сінгапурі, дослідження балансу між використанням китайських ієрогліфів та офіційної латинської писемності в місцевій освітній та суспільній практиці, а також вивчення механізмів, через які збереження ієрогліфічної писемності сприяє підтримці китайської культурної спадщини та ідентичності. Результати. Дослідження розглядає, як ієрогліфічна писемність впливає на самоідентифікацію етнічних китайців в Сінгапурі (також і з числа «нової» діаспори), а також як вищезазначені фактори впливають на формування лояльності місцевих етнічних китайців до сучасних китайських державних ініціатив, таких як «Один пояс – один шлях», і як це підтримується урядом КНР. У висновках зазначається, що китайські ієрогліфи не лише виконують роль культурного зв’язку з батьківщиною, але й сприяють підтримці національної ідентичності в умовах багатонаціонального середовища, зміцнюючи культурну лояльність до китайської держави та її сучасних ініціатив. Окрім того, система освіти, що інтегрує вивчення ієрогліфів, є важливим фактором у формуванні міжкультурного діалогу та збереженні полікультурної гармонії в Сінгапурі.
Авторське право (c) 2024 Любов Калашник (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Засоби відображення балетмейстерами весняно-літнього циклу українських календарних обрядів в народно-сценічних танцях
У статті виявлено та теоретично обґрунтовано ефективні засоби відображення балетмейстерами весняно-літнього циклу українських календарних обрядів в ансамблях народного танцю, а саме: танцювальна лексика українського народно-сценічного танцю, драматургія твору, малюнки танцю, українські народні костюми, українські національні атрибути: віночки, купальське дерево, українські народні та міфологічні образи: Івана Купала, Марена, ліричні образи українських дівчат, мужні образи українських хлопців, образи птахів, Весни. Виокремлено особливості веснянок, гаївок та купальських обрядів українців та специфіку їх відображення українськими балетмейстерами в хореографічних творах сучасності. Розглянуто репертуар аматорських та професійних ансамблів народного танцю України, в яких відображено весняні та купальські обряди українців: Заслуженого Академічного буковинського ансамблю пісні і танцю (балетмейстер Г. Асенькова), Заслуженого ансамблю танцю України «Юність» (балетмейстер М. Ваньковська), Народного ансамблю танцю «Барвінок» (балетмейстер М. Квітчата), хореографічного гуртка «Барви танцю» (балетмейстер С. Жицька). У статті надана класифікація веснянок. Результати теоретичного матеріалу наукової статті дадуть змогу фахівцям в галузі хореографічного мистецтва урізноманітнити репертуар ансамблів народного танцю та створювати більше хореографічних творів на матеріалі українських обрядових танців.
Авторське право (c) 2024 Вікторія Волчукова, Олена Тіщенко (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Мистецька компаративістика як головний чинник підготовки майбутніх учителів музичного мистецтва до практичної роботи в НУШ
У статті розкрито питання мистецької компаративістики в контексті оновленого змісту шкільної освіти на принципах інтеграції. Проаналізовано науковий доробок філософської, психологічної та музично-педагогічної наукової думки, присвячений проблематиці мистецької компаративістики як ключа до викладання інтегрованих курсів. Визначено напрями підготовки майбутніх учителів музичного мистецтва спеціальності 014.13 (Середня освіта. Мистецтво. Музичне мистецтво) до практичної роботи з учнями над домінантними складовими лініями інтегрованого курсу «Мистецтво» студентів бакалаврського та магістерського рівня різних років навчання Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди. Попередні результати засвідчили, що студенти, які опанували змістовний модуль «Мистецька компаративістика - ключ до викладання інтегрованого курсу «Мистецтво» в НУШ» мають певні уявлення та можливість самостійно розробляти методичні матеріали для практичної роботи з учнями в середніх класах. Встановлено, що у здобувачів підвищився інтерес до майбутньої професії, розширились уявлення про можливість практичної роботи з учнівською аудиторією на засадах мистецької компаративістики. У ході роботи окреслено перспективи наукового дослідження за визначеною проблематикою.
Авторське право (c) 2024 Лариса Беземчук, Володимир Фомін (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Музичні інтернет-ресурси у підготовці майбутніх учителів: досвід Китаю та України
У статті проаналізовано особливості застосування у практиці вищої музично-педагогічної освіти Китаю та України інтернет-ресурсів навчально-інформаційного призначення (колекції матеріалів всіх видів, інтернет-представництва закладів освіти, центрів, музеїв, галерей, засобів масової інформації, видань тощо; онлайн-посібники, підручники, довідники, енциклопедії тощо). Наведено приклади та специфіку використання зазначених видів інтернет-ресурсів. Доведено, що в Китаї та Україні відстежуються спільні тенденції – стрімке розширення кола інтернет-ресурсів з освітнім контентом для підготовки майбутніх учителів музичного мистецтва; широке долучення до освітнього інтернет-простору музично-мистецьких закладів та установ, засобів масової інформації, видань тощо; зростання кількості та якості навчальних інтернет-ресурсів, які надають доступ до онлайн-посібників, підручників, довідників, енциклопедій тощо для підготовки майбутніх учителів музики. Обґрунтовано, що в Китаї навчально-інформаційні інтернет-ресурси музично-педагогічної освіти тісно та системно інтегровані з національною системою освіти, підтримуються на рівні держави. Показано, що в Україні застосування навчально-інформаційних інтернет-ресурсів вельми популярно та поширено, учасники освітнього процесу мають доступ до широкого спектра міжнародних матеріалів, що дозволяє оперативно включати сучасні підходи та методики в освітній процес, однак потребує певної систематизації та уніфікації.
Авторське право (c) 2024 Лі Хайцзюань, Наталія Пономарьова (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Психологічна готовність музичного терапевта до роботи у спеціальній освіті
В статті представлено результати теоретико-методологічного аналізу наукових здобутків світових та вітчизняних вчених дослідження проблеми психологічної готовності спеціалістів, які досліджують це у вимірі спеціальної освіти та корекційно-реабілітаційного впливу на дітей що мають порушення інтелектуального, аутистичного, мовленнєвого та кінестетичного дизонтогенезу. Аналіз літературних джерел показав, що психологічна готовність фахівця спеціальної освіти є інтегральним утворенням педагога що полягає у мотиваційному, емоційному та діяльнісному ставленні дорослого до зміни у поведінковому, регуляторному, розвитковому, інтелектуальному, чуттєвому сприйманні співпраці з дитиною спрямованої на корекцію та компенсацію центральних ядерних порушень та їх наслідків. Психологічна готовність музикотерапевта представлена у якості таких компонентів: праксеологічного, асертивного та інтернального. Кожен компонент представлено параметрами інтелектуального, мотиваційного, вольового, саморегуляторного, оцінного, креативного, творчого, комунікативного, корекційно-компенсаторного психологічних механізмів. Визначено, що особистісні риси музиканта –педагога проявляються в ситуації усвідомлення ним необхідності спеціальної фахової підготовки до сприймання психологічних особливостей дітей із особливими освітніми потребами. Зазначено, що без сформованої психологічної готовності фахівця музичного спрямування, його супервізії навчання, психологічної підтримки закладаються негативне ставлення до особливих дітей та співпраця з ними. Музична терапія потребує спеціальної підготовки спеціалістів які не тільки компетентні в області музики, впливу музики, використання музичних інструментів, а того що і забезпечує феномен її ефективності і надійності науково-практичних результатів. Музикотерапія ще досить недавно почала використовуватись у спеціальній освіті і до цієї роботи включились фахівці з музичним спрямуванням діяльності. В статті представлено розроблені автором критерії та рівні психологічної готовності фахівця з музичного розвитку стосовно адекватної взаємодії з дітьми диференційовану від тої чи іншої нозології. Визначено що така співпраця має відбуватися в контексті не тільки музичної а і спеціальної роботи в рамках музичної психотерапії. Зроблено висновок про необхідність розробки та апробації структурно-функціональної моделі фахової спеціальної психологічної підготовки спеціалістів з музики з значущим акцентом змісту на психотерапевтичну допомогу.
Фактори впливу на формування емпатійної культури здобувачів вищої освіти
Статтю присвячено проблемі формування емпатійної культури майбутнього вчителя, актуальність якої на соціально-педагогічному рівні визначається потребою сучасного суспільства в педагогах, здатних до співчуття, співпереживання, які володіють толерантністю та емпатією як професійною цінністю; на теоретико-методологічному ‒ необхідністю створення теоретичних засад формування емпатійної культури майбутніх учителів під час професійної підготовки; на методико-технологічному – потребою у розробці системи навчально-методичного забезпечення формування означеної культури майбутніх педагогів. Акцентовано увагу на тому, що будучи складним і багатоскладовим феноменом, емпатійна культура у студентів не виникає стихійно та самостійно в процесі професійної підготовки, а потребує цілеспрямованого формування цієї якості особистості майбутнього педагога. Розглянуто поняття «формування емпатійної культури» майбутніх учителів як процес, спрямований на набуття ними спеціальних знань (про емпатію, її механізми, емпатію як професійної цінності вчителя, емпатійну взаємодію суб'єктів освітнього процесу тощо) та опанування емпатійними вміннями (емоційно відгукуватися на переживання учня, обирати адекватні способи поведінки відповідно до емоційного стану суб’єктів взаємодії тощо). Проаналізовано погляди китайських учених щодо факторів впливу на формування емпатійної культури майбутніх фахівців, зокрема педагогів-музикантів: макрофактори (соціокультурні та економічні чинники; сімейне оточення та родинне виховання); культивування моральних чеснот та практичного застосування соціалістичних основних цінностей; інформаційне середовище; спілкування з представниками різних соціальних груп; особистісні фактори (когнітивні та емоційні здібності, здатність до співчуття та співпереживання) та ін.
Педагогічні умови підготовки майбутнього вчителя музичного мистецтва до активної роботи з учнями в початкових класах
У статті розкрито педагогічні умови підготовки майбутнього вчителя музичного мистецтва до активної роботи з учнями в початкових класах НУШ на прикладі сучасних арт-педагогічних методик. Виявлено поняття «педагогічні умови», «арт-педагогіка», «методика», «метод». З’ясовано педагогічні умови, які впливають на процес підготовки майбутніх вчителів музичного мистецтва до активної роботи з учнями в початкових класах НУШ на прикладі сучасних арт-педагогічних методик. Окреслено педагогічні умови підготовки майбутнього вчителя музичного мистецтва до активної роботи з учнями в початкових класах НУШ на прикладі сучасних арт-педагогічних методик, серед яких виокремлено інтеграцію мистецтва в навчальний процес, розвиток творчих здібностей учнів, використання інноваційних технологій, постійне самовдосконалення. Розглянуто педагогічні умови, такі як: 1) створення особливого творчого осередка, яке допоможе здобувачам усвідомити цінність, необхідність та важливість застосування арт-педагогічних методик у початковій школі; 2) формування необхідних знань, умінь і навичок для використання майбутніми вчителями арт-педагогічних методик у їхній професійній діяльності. Схарактеризовано педагогічні умови підготовки майбутнього вчителя музичного мистецтва до активної роботи з учнями в початкових класах НУШ на прикладі сучасних арт-педагогічних методик.
Авторське право (c) 2024 Юлія Панасенко (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by-nc/4.0
Потенціал засобів академічного співу у вихованні естетичного смаку майбутніх учителів музичного мистецтва
У статті досліджується потенціал засобів академічного співку у вихованні естетичного смаку майбутніх учителів музичного мистецтва. Автор аналізує роль академічного вокалу як потужного інструменту формування естетичного смаку у студентів педагогічних спеціальностей у науковій думці України та Китаю. Оцінено вплив академічного співу на розвиток естетичного сприйняття та критичного мислення у процесі навчання. Розглядаються різні вокальні засоби і їх вплив на здатність майбутніх учителів інтерпретувати музичні твори, що є ключовим аспектом професійної підготовки. Автор підкреслює важливість інтеграції вокальних практик у загальну систему музичної освіти для підвищення рівня художньо-естетичного виховання та формування естетичного смаку майбутніх учителів музичного мистецтва. Схарактеризовано і класифіковано такі засоби академічного співу, як: різножанрові вокальні твори; навчально-методична література; вокальні заходи (концерти вокальної музики, вокальні шоу та вистави тощо); засоби вокальної майстерності (вокальні уміння і навички, прийоми академічного співу); засоби вокальної музичної виразності.
Еволюція духових музичних інструментів у контексті історичного розвитку світового музичного мистецтва
Мета статті полягає в проведенні аналізу еволюції розвитку духових музичних інструментів у контексті історії світового музичного мистецтва. У статті застосовувались методи хронологічного дослідження еволюції розвитку духових музичних інструментів у контексті історії світового музичного мистецтва на принципах історизму, об’єктивності, соціального підходу. Наукова новизна статті полягає у визначенні різновидів духових музичних інструментів, конкретизації класифікації натуральних духових труб тощо. Результати дослідження показали, що питання еволюції духових музичних інструментів потребує вивчення та актуалізації. На основі аналізу теоретико-історичного та мистецтвознавчого літератури визначено, що духові музичні інструменти, (зокрема труба) пройшли складний шлях еволюції від натуральних різновидів до сучасного виду хроматичного інструменту, що забезпечує виконавцям виступи як сольно, так і у складі оркестру. Труба, як один із різновидів (амбушюрних) духових музичних інструментів, пройшла складний шлях еволюції від натуральних різновидів (дерев'яні, металеві моделі) до сучасного виду хроматичного інструменту, що забезпечує виконавцям виступи як солістів, учасників різних складів ансамблів, а також різних видів та складів оркестрів (симфонічний, камерний, народний, духовий, естрадний). Конкретизовано роль духових інструментів у розвитку та становленні інструментальної музики від епохи палеоліту і до нашого часу. За допомогою порівняльно-зіставного аналізу та органологічного методів розкрито різновиди труб, як духових музичних інструментів. Розглянуто їх класифікацію. Таким чином, духові музичні інструменти пройшли складний шлях еволюції від натуральних різновидів (дерев'яні, металеві моделі) до сучасного виду хроматичного інструменту. Проблема еволюції музичних духових інструментів у контексті історії світового музичного мистецтва вимагає подальшого наукового пошуку. Становить інтерес питання подальшого дослідження щодо виконавства на музичних духових інструментах в епоху бароко.