Курс режисури на факультетах мистецтв: сучасний погляд - Булгаков , Максим (Professional Art Education, 2025)
Об’єкт. У статті розглядається трансформація підготовки режисерів у закладах вищої мистецької освіти на прикладі п’ятирічної моделі режисерського курсу на факультеті мистецтв. Основна увага приділяється провідній ролі театрального режисера в сучасному музичному театрі а необхідності підвищення якості професійної підготовки у відповідь на актуальні художні та інституційні виклики. Об’єктом дослідження є освітній процес підготовки майбутніх режисерів сцени у тісній взаємодії з виконавцями.Методи та методологія. Методологічна основа поєднує аналіз навчальних планів і освітніх програм, систематизацію практичного досвіду творчої режисерської студії, порівняльний аналіз різних моделей режисерської освіти, а також педагогічне моделювання структури й змісту режисерського курсу. Використовуються також спостереження за роботою студентів у спільних творчих лабораторіях, рефлексія над репетиційними процесами та якісне узагальнення результатів навчання.Наукова новизна полягає в розробленні інтегрованої моделі режисерської освіти, що поєднує фахову, педагогічну й комунікативну складові та акцентує увагу на педагогіці режисера як ключовій ланці процесу. Практичне значення моделі полягає у можливості її адаптації в закладах вищої мистецької освіти для оновлення навчальних програм і підвищення якості підготовки режисерів музичного театру. Модель поєднує професійні, педагогічні та комунікативні компоненти діяльності режисера й підкреслює його роль як художнього лідера та наставника, який організовує колективну творчість і освітню взаємодію в контексті музичного театру.Результати. У статті описано логіку п’ятирічного режисерського курсу, розподіл навчальних завдань за роками навчання та поступове ускладнення творчих вправ. Особлива увага приділяється взаємодії режисерів і виконавців у процесі підготовки етюдів, сцен та повномасштабних вистав, що сприяє формуванню ансамблевого мислення, відповідальності за художній результат і розвитку індивідуального режисерського стилю. Ефективність моделі підтверджується зростанням самостійності студентів, якістю їхніх творчих проєктів та готовністю працювати у професійних театральних колективах.Висновки. Запропонована модель режисерської підготовки є системною, інноваційною та адаптованою до сучасних умов музичного театру. Вона створює цілісне освітнє середовище, що поєднує навчання й виховання, теорію та практику, і забезпечує умови для розкриття творчого потенціалу кожного студента. Модель може бути використана для оновлення навчальних програм у закладах вищої мистецької освіти та для вдосконалення професійної підготовки режисерів музичного театру.
Keywords: театральна режисура; акторська підготовка; музичний театр; мистецька освіта; режисерська педагогіка; творча майстерня; спільне навчання